"Нас викидають насильно з наших хат і сіл". Звернення українців до ООН у 1945 році
14:02, 10 липня 2024
![visla 1200-600.jpg](/media/images/visla_1200-600.max-1920x600.jpg)
Року 1944-го СРСР та польська комуністична влада підписали документ, що призвів до масштабного переселення українців із прикордонних територій сучасної Польщі — Лемкіщини, Підляшшя, Надсяння, Підсяння і Холмщини — на територію України. Для окреслення цього регіону українсько-польського етнічного пограниччя часто вживають термін "Закерзоння", що виник від назви демаркаційної лінії, запропонованої міністром закордонних справ Великої Британії Джорджом Керзоном ще у липні 1920-го. Впродовж 1944—1946 років з українських етнічних територій на Закерзонні, що тепер у складі Польщі, виселили близько пів мільйона українців.
Восени 1945-го краєвий провідник ОУН Закерзонського краю Ярослав Старух видав брошуру "До цілого культурного світу". У ній наголосив де проходять географічні межі проживання українців та опублікував звернення до світової громадськості, які ґрунтуються на Статуті Організації Об’єднаних НаційООН.
"Локальна історія" пропонує ознайомитися із відкритим листом українців, які після повоєнних переміщень кордонів опинилися за "лінією Керзона". Оригінальну орфографію і правопис збережено. Публікацію відшукав Данило Кравець — старший науковий співробітник Львівської національної бібліотеки.
ДО ЦІЛОГО КУЛЬТУРНОГО СВІТУ!
ВІДКРИТИЙ ЛИСТ УКРАЇНЦІВ, ЗАМЕШКАЛИХ ЗА ЛІНІЄЮ КЕРЗОНА.
Ми, українці, мешканці української етнографічної території, положеної в горах Карпатах на захід від ріки Сяну, далі на північ над рікою Сяном і Солокією та на захід від ріки Буг, — території, яка рішенням Кримської КонференціїЯлтинська конференція − дипломатична зустріч лідерів США, Великої Британії й СРСР у лютому 1945-го, задля вирішення питань повоєнного ладу осталась у рамах відновленої Польської Держави, звертаємося цією дорогою до амбасад і урядів Великої Британії, Сполучених Штатів Америки, Франції, Швеції, Швейцарії, Туреччини та всіх інших Європейських і Позаєвропейських держав, звертаємося також особисто до Пана Президента ТруменаГарі Трумен – Президент США у 1945−1953-му, до Пана Премєра ЕтліКлемент Етлі − прем’єр-міністр Великобританії у 1945−1951-му і їх Міністрів Закордонних Справ, які опрацьовували, ухвалювали і підписували статут Об'єднаних Націй, звертаємося далі до всіх Голів і Достойників Християнських Церков, до Міжнародного Червоного Христа, до всіх Політичних і Гуманітарних Поступових Організацій у всіх краях і до сумління Цілого Прогресивного Людства з одним нашим відкритим листом у справі страшного безправ'я і насильства, яке чинять над нами, під керівництвом большевиків, військо і органи теперішнього польського уряду.
![Yalta_Conference_(Churchill,_Roosevelt,_Stalin)_(B&W)](/media/images/Yalta_Conference_Churchill_Roosevelt_Stalin.max-1920x900.jpg)
Груповий знімок учасників Кримської конференції: Вінстон Черчилль, Франклін Рузвельт, Йосип Сталін, 4—11 лютого 1945 року
Фото: wikipedia.orgНа основі рішення Кримської Конференції, згадана територія на північ і захід від лінії Керзона, має залишитися у рамках відновленої Польської Держави. Згідно з цим, українському населенню, яке в числі приблизно одного мільйона живе від найдавніших віків історії на цих теренах, мають прислуговувати всі конституційні й громадські права в польській державі.
Тутешнє українське населення не хотіло і не хоче під жодною умовою покинути свої землі і своїх дотеперішніх осель. Діється це з різних зрозумілих людських причин, але найголовніше тому, що в рамках Совєтського Союзу, куди нас хочуть вивозити і де мешкає вся решта українського, понад 40-мільйонного народу, наш народ не має забезпечених жодних національно-політичних, релігійних, ні соціяльних людських прав.
![Curzon_Line.jpg](/media/images/Curzon_Line.max-400x400.jpg)
"Лінія Керзона"
Фото: wikipedia.orgТому з цілого приблизно мільйона українців, які мешкають за лінією Керзона, майже ніхто не хотів і не хоче від'їжджати добровільно до Совєтського Союзу. Ціле українське населення цих теренів висловилось майже однодушно за те, що не хоче виїжджати, але хоче остатися на своїх дотеперішніх місцях, у своїх батьківських оселях і хоче користати з належних йому громадських прав.
Офіційно ж в урядових договорах проголошено, що це є добровільне переселення. Ми, українці, отже, дотримуємось цієї урядової постанови про добровільне переселення. Однак, представники польського і большевицького урядів намагаються перевести не добровільне переселення, а примусове виселення. Большевицько-польські переселенчі комісії проголошували впродовж цілого минулого року щораз нові реченці виїзду та провадили в цій цілі широку пропаґанду, але майже ніхто з українців не хотів виїжджати. Тоді представники польського і большевицького урядів почали організовувати з поміж польського населення озброєнні банди й наказували їм нападати на українські села, щоб у цей спосіб змусити терором до виїзду.
Наслідком цього впродовж останнього року, а головно на весні 1945 р., нападали на українські села численні озброєнні банди, яким явно помагала урядова, державна міліція й інші урядові чинники. Ці озброєні банди, разом з міліцією і частинами війська, спалили впродовж минулого року на цих теренах кількадесять українських сіл, а багато більше пограбували і понищили. Діяли при тому страшні злочини масових мордів і вбивств. У деяких селах вбили банди й державна міліція по сто двісті й більше людей впродовж одного дня. Били до крови, тортурували і вбивали також жінок, старих і дітей. Живих людей, часто навіть немовлять, кидали прямо в огонь.
Патронували той людоїдській терористичні акції частини большевицьких прикордонних військ НКВД, які переходили часто в різних місцях на новоутворений кордон між Польщею і УССР, стаціонували на цьому боці та помагали всіляким терористичним бандам ламати опір і оборону українського населення перед терором і виселенням.
Однак і цей довготривалий терор організованих банд державної міліції не зламав волі українського населення залишитися на своїй землі.
Під натиском нечуваного терору записався на виїзд тільки невеликий процент людей. Але й ті, як записувались, робили це під примусом. Виїжджати однак не хотіли, тікали й ховалися. А ті, яких таки вивезли, поверталися часто вже по короткому часі через кордон, до своїх рідних осель, якщо їм вдалося втекти з концентраційних таборів, до яких большевики вивозять звідси українське населення.
![12.jpg](/media/images/12_W6NFJOw.max-1920x900.jpg)
Українці з с. Башня Гірна Любачівського повіту Підкарпатського воєводства, 1936–1937 роки
Фото: з архіву проєкту "Локальна історія"Українське населення, доведене до крайности, зорганізувало власними силами загальну збройну самооборону проти цих польсько-большевицьких банд. Ціле населення стало солідарно до рішучої оборони. Збройні частини Української Повстанчої Армії /УПА/ й самооборони відбивали з успіхом у багатьох випадках напади банд і міліції.
Також серед польського народу відозвались з часом розумні голоси, які засуджували терористичні протиукраїнські напади, як ганебні й шкідливі для інтересів польського народу.
При допомозі завзятої збройної самооборони українського населення і, з другої сторони, під впливом усвідомлюючої акції розумніших патріотичних кіл польської суспільности, вдалося по довшому часі у місяцях травні і червні 1945 р. зліквідувати в більшості випадків терористичні напади банд і криваву польсько-українську боротьбу.
Діються всі ті безправства й злочини над нашим народом в той час, коли всьому світові проголошено засади Атлянтійської Хартії, чотири величні свободи президента Рузвелта, статут нової міжнародної Організації Об'єднаних Націй, названий міністром СтеттініюсомЕдвард Стеттініус – державний секретар США у 1944−1945 роках "світлою інституцією нового вільного світу" коли Президент Трумен проголошує початок Золотого Віку Свободи Людства, а найвизначніші державні мужі Великої Британії проголошують ті самі величні засади й запевняють своїм словом і честю, що будуть стояти твердо на стороні права і справедливости в світі.
Тим часом у відношенні до українського народу, як цілості, і до нас, мешканців теренів, положених за лінією Керзона, зламано явно й потоптано не тільки зобов'язання, наложені статутом нової міжнародньої Організації Об'єднаних Націй, але й знищено навіть найскромніші засади християнської моралі й примітивної людської гуманности. Нам відмовляють навіть того права, яке має забезпечене в культурних демократичних країнах світу кожна звірина й кожна жива істота.
Нас викидають насильно з наших хат і сіл, б'ють до крови й до смерти жінок, дітей і старих, кидають у вогонь живих людей, навіть немовлять, відірваних від грудей матерів, арештовують наших священиків і епископів, грабують наше майно, стягають з бідних сільських жінок останню подерту сорочку, змушують виїжджати проти нашої волі до Совєтського Союзу на поневіряння і загибіль. У нас є багато сіл, які цілими місяцями перебувають з усім своїм мізерним добром, з жінками й дітьми у вогких лісах, де в землі, в дебрах і водах змушені ховатися від дикого нелюдського терору, ні у час нападів середньовічних кочових орд.
Ми, українці, жителі теренів, положених за лінією Керзона, боремося разом з цілим українським народом всіма силами проти цих насильств, не жалуючи трудів і крови, глибоко переконані в тому, що наші безсмертні жертви в цій жорстокій боротьбі дадуть на добре й користь всього людства, загроженого небезпекою тотальної тиранії, тим разом мальованої на червоно.
Одночасно звертаємося оцим відкритим листом до Всього Культурного Світу в надії, що всі свободолюбиві народи й усі культурні, гуманні люди, до яких дійде наш голос, відізвуться на нього та підтримають героїчну боротьбу нашого народу проти варварського, людоїдського знищення, яким грозять нам большевицькі тирани.
В першу чергу звертаємо наш голос до тих представників великих західних демократичних потуг, які проголосили й підписали наведений у витягах, на початку цього листа, статут Організації Об'єднаних Націй, в якому урочисто обіцяють вони боронити права народів і права людини.
Звертаємося до них з протестом, скаргою та гарячим апелем, щоб допомогли вони своїми силами перевести в життя проголошені від них великі засади людської Свободи й Справедливості.
В місяці жовтні, 1945 р.
ПРЕДСТАВНИКИ ВСІХ ВЕРСТВ УКРАЇНСЬКОГО НАСЕЛЕННЯ ЗА ЛІНІЄЮ КЕРЗОНА.
Взято з "На Захід від Лінії Керзона ", 1946 рік